Eesti Vabadussõda. November 1918 – veebruar 1920
Jätkame Eesti Vabadussõja postiajaloo kogu sirvimist.
Jätkame Eesti Vabadussõja postiajaloo kogu sirvimist.
Sajandivanuste sündmuste juurde juhatavad seekord kaks katkendit kõnekatest mälestustest.
„… 1919. a. jaanuari algul seadsime sõbraga sammud Tartu maanteel asuva rahvaväe ülema kantselei poole, kus toimus vabatahtlike vastuvõtt. Meid juhatati ühe kirjutaja juurde.
„Kas tahate vabatahtlikult astuda sõjaväeteenistusse,“ päriti meilt.
„Seda küll,“ vastasime justkui ühest suust.
„Kui vanad olete?“
„Kuusteist.“
„Siis ei saa teid ilma vanemate loata vastu võtta. Peate tooma politsei tunnistuse, et vanemad on päri teie sõjaväkke astumisega.“
See oli meile vast lopsukas. Teadsin ette, et minu kodus on pisarad paratamatud. Püüdsin ema veenda sellega, et erakordselt raskel ajal on hinnatavad ka poisikeste võimed, paljud teised lähevad ja kuidas mina siis neist maha jään. Ka see mõjus kaasa, et minuga ligi aasta vanem sõber kaasa tuleb. Kui ühes jäi ema kindlaks: tema lubab minna vaid suurtükiväkke, kus tema kuulmist mööda ei olevat teenistus nii ohtlik. Nii jäigi, kuigi olime kavatsenud sõbraga oma sõjamehe karjääri alustada soomusrongil.
Politseijaoskonnas läks asi libedasti. Seal kirjutati valmis tunnistus, et vanemate poolt lubatud vabatahtlikuna sõjaväeteenistusse astumine. Pärast formaalsuste täitmist anti meile kaasa saatekirjad 2. suurtükiväepolgu 1. patarei ülema juurde ilmumiseks.“
(R. Sõerd. Koolipingilt suurtükiväelaseks. – Vabadussõja Tähistel nr 2, 1940)
* * * * *
* * * * *
„Detsembrikuu alguses kees palavikuline tegevus Sõjaministeeriumis ja Peastaabis. Käidi sõlmimas lepinguid ja küsimas nõu mitmesuguste partisan- ja lööksalkade formeerimise asjus. Keset sellist palavikulist askeldamist viidi Sõjaministeeriumisse mingisugune väike paberitükike, kuhu pliiatsiga oli kirjutatud umbes järgmist:
„Olen Ameerika kodanik, Ameerika mereväe kapten, olen lõpetanud instituudid (järgneb kolm inglise keelset nime). Mõistan ümber käia suurtükiga, püssiga, revolvriga ja mõõgaga. Olen valmis ülal pidama üht kompaniid sõjaväge täitsa omal kulul Eesti Asutava Kogu ja temale järgneva valitsuse kaitseks kuni sõja lõpuni. Henry C. Reissar.“
Alguses ei pööratud nimetatud kirjale Sõjaministeeriumis kuigi suurt tähelepanu ja kiri kadus kausta teiste paberite vahele.
Paari nädala pärast, detsembri keskpaigas, ilmus Sõjaministeeriumi tüse, keskmise kasvuga, natuke juba hallide juustega, energiliste näojoontega ja kavalate sinisilmadega mees, kes ennast esitles Henry Reissarina. Läbirääkimiste tulemusena tehti Reissarile ettepanek esineda kirjaliku ettepanekuga oma lähimate tingimuste suhtes. Kolme päeva pärast sõlmiti leping Sõjaministeeriumi ja kapten Reissari vahel.
Mõned väljavõtted Sõjaministri abi Jürine 17.12.1918 allkirjastatud lepingust:
Härra kapten Reissar formeerib omal kulul ühe roodu sõjaväge, kes Eesti sõjaväe ülema komando all seisab.
Kapten Reissar annab omalt poolt prii ülalpidamise ja maksab palga. Kõige muu eest kannab hoolt sõjaväe valitsus. Rood seisab kapten Reissari komando all iseseisva rooduna. Rood kannab nime „Eesti Scout“.
Henry Reissar sündid 1870 Viljandis.
(Aarne Võting. Scouts Rügement Vabadussõjas, 1936)
* * * * *
Näituse kolmas osa toob vaatajateni postitemplid, mis olid kasutusel kooliõpilaste pataljonide, Eesti Kaitseliidu, Rahvaväe, saarte komandantuuride, Peipsi laevastiku, Kalevlaste Maleva, Scouts-rügemendi, Rannavalve, Side ja Päästejaamade Valitsuse erinevates väeüksustes.
Head vaatamist!
Tööriistade realt infonupu alt leiab templijäljendi teksti (kursiivis), ajaloolist taustainfot ja selgitusi piltide kohta.
Näituse toimkond
Koostaja: Eve Aab
Konsultant: Ants Linnard, Postimuuseumi Sõprade Seltsi esimees
Fototööd: Arp Karm
Toimetaja: Ivi Tammaru
Kasutatud kirjandus
* * * * *
Näituse kolmas osa toob vaatajateni postitemplid, mis olid kasutusel kooliõpilaste pataljonide, Eesti Kaitseliidu, Rahvaväe, saarte komandantuuride, Peipsi laevastiku, Kalevlaste Maleva, Scouts-rügemendi, Rannavalve, Side ja Päästejaamade Valitsuse erinevates väeüksustes.
Head vaatamist!
Tööriistade realt infonupu alt leiab templijäljendi teksti (kursiivis), ajaloolist taustainfot ja selgitusi piltide kohta.
Näituse toimkond
Koostaja: Eve Aab
Konsultant: Ants Linnard, Postimuuseumi Sõprade Seltsi esimees
Fototööd: Arp Karm
Toimetaja: Ivi Tammaru
Kasutatud kirjandus
- Eesti Vabadussõda 1918–1920. I–II osa. Tallinn: Vabadussõja Ajaloo Komitee, 1937, 1939.
- Juhend Vabadussõja ajaloo materjalide kogumiseks. Eesti riikliku iseseisvuse võitlusajastu sündmuste kronoloogia 1917–1920. Tallinn: Vabadussõja Ajaloo Komitee, 1936.
- Kaitse Kodu! Eesti Kaitseliidu häälekandja. Tallinn: Kaitseliidu Peastaap, 1928, 1938.
- Merendus. Mereasjanduslik ajakiri. I aastakäik. Tallinn: Mereväe Ohvitseride Liitkogu, 1933.
- Piirivalve. 1922–1932. Piirivalve Ohvitseride Kogu, 1932.
- Traksmaa, August. Lühike Vabadussõja ajalugu. Tallinn: Kultuurkoondis, 1939.
- Vabadussõja Tähistel, nr 27. Vastutav ja tegevtoimetaja kolonelleitnant O. Kurvits. Vabadussõja Mälestamise Komitee, 1938.
- Vaga, Alfred. Viru väerind vabadussõjas. I. Tartu: Odamees – Carl Sarap, 1923.
- Võting, Aarne. Scouts Rügement Vabadussõjas. Selts „Scouts-rügement“, 1936.
![](https://erm.ee/sites/default/files/styles/web_exhibition2/public/_401.jpg?itok=_AeKjYI0)
Heinaste Piiri Kontroll punkt / Wanem Kontrolöör
Heinaste (Ainaži) asub Lätis Eesti piiri ääres Liivi lahe rannikul.
Tsaariajal oli seal merekool.
21.02.1919 otsustas Eesti Ajutine Valitsus, et Heinaste kuulub Eestile. 5. juulist 1919 kuni 17. juulini 1920 asus Heinastes Eesti postkontor, kasutusel olid eestikeelsed postitemplid. Heinaste oli osaliselt eesti rahvastikuga asula ja kui 1920. aastal tõmmati Eesti ja Läti vahele piir, jäi Heinaste Lätile.
Heinaste (Ainaži) asub Lätis Eesti piiri ääres Liivi lahe rannikul.
Tsaariajal oli seal merekool.
21.02.1919 otsustas Eesti Ajutine Valitsus, et Heinaste kuulub Eestile. 5. juulist 1919 kuni 17. juulini 1920 asus Heinastes Eesti postkontor, kasutusel olid eestikeelsed postitemplid. Heinaste oli osaliselt eesti rahvastikuga asula ja kui 1920. aastal tõmmati Eesti ja Läti vahele piir, jäi Heinaste Lätile.
![](https://erm.ee/sites/default/files/styles/web_exhibition2/public/_scouts_uksik_jalavae_pataljon_0.jpg?itok=84GB7QQ4)
Scouts üksik jalaväe pataljon.
15.08.1919 asus alampolkovnik Adolf Aalberg skaute juhtima. Jõudnud rindele, hakkas ta täitma sõjaväe ülemjuhataja käsku formeerida pataljon ümber hariliku üksiku jalaväepataljoni statuudi järgi. Pataljon hakkas ametlikult kandma nime Scouts-pataljon endise Scouts-rügemendi asemel. Samuti hakati kasutama Eesti rahvaväes kehtivaid aukraade.
(Erakogu)
15.08.1919 asus alampolkovnik Adolf Aalberg skaute juhtima. Jõudnud rindele, hakkas ta täitma sõjaväe ülemjuhataja käsku formeerida pataljon ümber hariliku üksiku jalaväepataljoni statuudi järgi. Pataljon hakkas ametlikult kandma nime Scouts-pataljon endise Scouts-rügemendi asemel. Samuti hakati kasutama Eesti rahvaväes kehtivaid aukraade.
(Erakogu)
![](https://erm.ee/sites/default/files/styles/web_exhibition2/public/_639_0.jpg?itok=ITqo4U5X)
![](https://erm.ee/sites/default/files/styles/web_exhibition2/public/_640_0.jpg?itok=aV9-jwt8)
NARWA KAITSE BATALJON / Saadetuste tempel
19.11.1918 arutas Ajutine Valitsus Narva kaitsmise küsimust.
28.11.1918 kuulutas Ajutine Valitsus välja sõjaseaduse Virumaal ja Narva linnas.
Kaitsepataljon asus Jaani kindluse kasarmus, töökomando Vestervalli tn 26, ohvitserid linna haigla barakkides Sepa tn 30, 32, 34 ja 36.
19.11.1918 arutas Ajutine Valitsus Narva kaitsmise küsimust.
28.11.1918 kuulutas Ajutine Valitsus välja sõjaseaduse Virumaal ja Narva linnas.
Kaitsepataljon asus Jaani kindluse kasarmus, töökomando Vestervalli tn 26, ohvitserid linna haigla barakkides Sepa tn 30, 32, 34 ja 36.