Ratsaväe ja suurtükiväe postitemplid.
Sirvime edasi Eesti Vabadussõja postiajaloo kogu.
11.11.1918 moodustati Kaitseliidu juurde ratsaosakond, mille ülemaks sai rittmeister Gustav Jonson ja millest sai hiljem ratsavägi. Esmane ülesanne oli kaitsta Ajutise Valitsuse hoonet ja patrullida pealinnas.
29.11.1918 nimetati ratsaosakond ümber 1. ratsapolguks, ülemaks jäi Gustav Jonson. Polgus oli 149 ratsaväelast ja 8 hobust. Väeosa formeerimist alustati vabatahtlikest, hiljem üldises korras mobiliseeritud meestest. Polgu rindele jõudmine viibis, kuna nappis ratsahobuseid ja varustust, eriti sadulaid.
9.12.1918 andis sõjaminister käsu saata 1. eskadron liinile 1. diviisi ülema käsutusse. Järgmise päeva õhtul sõitiski see Tallinnast välja, koosseisus 6 ohvitseri, 105 ratsaväelast, kuulipildujate rühm kahe Maksimi kuulipildujaga. Eskadroni ülemaks oli leitnant Tammann, kuulipildujate rühma ülemaks rittmeister Kovit.
24. detsembriks oli 2., 3. ja 4. eskadron, kuulipildujate ja sidekomandode formeerimine lõpetatud: vajalik arv mehi ja hobuseid oli koos, samuti varustus. Samal päeval tuli kindral Johan Laidonerilt käsk liinile sõita.
E. Kramm kirjutab ajakirjas Sõdur nr 44/45 (1927):
„25. detsembril (Jõulu esimesel pühal) kell 6 õhtul algas Kopli vaksalis laadimine. Polgu kokkukogumine ärasõiduks oli Narva maantee ja Epinatjevi tän. nurgal (siin asus ka polgu staap). Orkester ees, liikus polk määratuma rahvahulga saatel läbi linna.
Orkester, mis täies koosseisus „Estonia“ teatrist polku üle oli tulnud, liikus polgu ees jala, sest moosekandid oleks end tundnud arvatavasti veel „ebamugavalt“ hobuste seljas, aga teiseks ei võinud eskadronist neile hobuseid anda ja eskadroni mehi jalgsi vaksali saata. Laadimine vagunitesse läks igapidi ladusasti ja kestis kõigest paar tundi. Mitmesugustel põhjustel pääseti välja sõitma aga alles peale keskööd.“
Tegevväkke sõitis polgu 2., 3. ja 4. eskadron, kokku 330 ratsanikku, 10 kerget kuulipildujat Lewis, 1 raskekuulipilduja Maksim, sidekomando ja ratsapatarei 2 jalaväesuurtükiga. Tallinna jäi ajutiselt majandusosakond ja töökomando rittmeister Artur Stolzeni juhatusel.
Jaanuaris 1919 tegi sõjavägede ülemjuhataja rittmeister Stolzenile ülesandeks formeerida 2. ratsapolk asukohaga Viljandis.
* * * * *
Tarvidus välisuurtükiväe järele kasvas kiiresti sõjategevus arenedes. Loodi uusi suurtükiväe raske- ja kergepatareisid. Probleeme oli palju: väljaõppinud suurtükiväeohvitsere oli väga vähe, varustust oli napilt ning hobused kannatasid alatoitumise all, samuti polnud hädavajalike tehnilisi vahendeid (binoklid, telefoniaparaadid, mõõtevahendid jms).
Kui vägede taandumise lõpus oli 1. ja 2. diviisis kokku rindel 6 patareid 22 suurtükiga, siis kevadel 1919 oli patareide arv rindel tõusnud 28-ni 94 suurtükiga (neist 28 raskesuurtükid). 1919. aasta kevadel oli moodsaid suurtükke juba 41, neist 13 rasket. Kiirlaskesuurtükid osteti inglastelt.
16.03.191 hakati ülemjuhataja korraldusel Tallinnas 3. raskevälisuurtükiväe divisjoni formeerima. Ülemaks määrati alampolkovnik Martin Terras.
Lahingud lõunarindel nõudsid raskesuurtükiväe suurendamist ka 2. diviisis. Ülemjuhataja käskiski 13.05.1919 kasutada saartel asuva 1. kindluse raskesuurtükiväe divisjoni staapi ja patareisid nr 3 ja 4, et tugevdada 2. diviisi. Loodi veel kolmaski raskepatarei ja mai lõpul oli divisjon Tallinnas valmis rindele minema.
2. kindluse raskesuurtükiväe divisjon Narva all täienes talve jooksul 2 raskepatareiga. Mailõpuks oli divisjonis 5 raskepatareid.
Raskustest hoolimata formeeriti 1919. aasta kevadeks 3 suurtükiväepolku, 2 kindluse raskedivisjoni ja 5 iseseisvat patareid, mis olid relvastatud 102 suurtükiga (17 kergepatareil olid 62 kergesuurtükki ja 14 raskepatareil 40 raskesuurtükki).
* * * * *
Head sirvimist!
Tööriistarealt infonupu alt leiate templijäljendi teksti, ajaloolist taustainfot ja selgitusi piltide kohta.
Näituse toimkond:
Koostaja Eve Aab
Konsultant Ants Linnard, Postimuuseumi Sõprade Seltsi esimees
Fotograaf Arp Karm
Toimetaja Karin Kastehein
Kirjandus
Eesti Vabadussõda 1918–1920. I–II osa. Tallinn: Vabadussõja Ajaloo Komitee, 1937, 1939.
Ajakiri Sõdur 1927 nr 44/45, 51/52.
Ajakiri Merendus 1933 nr 6.
Pihlak, Jaak; Strauss, Mati; Ain, Krillo. Eesti Vabadusristi kavalerid. Kirjastus: Vabadussõja Ajaloo Selts. Viljandi 2016.
Hurt, Vambola; Elmar Ojaste. Eesti. Estonia. Philately & Postal History Handbook. Catalogue. Stockholm, New York: Estonian Philatelic Society, 1986.
6.
Sirvime edasi Eesti Vabadussõja postiajaloo kogu.
11.11.1918 moodustati Kaitseliidu juurde ratsaosakond, mille ülemaks sai rittmeister Gustav Jonson ja millest sai hiljem ratsavägi. Esmane ülesanne oli kaitsta Ajutise Valitsuse hoonet ja patrullida pealinnas.
29.11.1918 nimetati ratsaosakond ümber 1. ratsapolguks, ülemaks jäi Gustav Jonson. Polgus oli 149 ratsaväelast ja 8 hobust. Väeosa formeerimist alustati vabatahtlikest, hiljem üldises korras mobiliseeritud meestest. Polgu rindele jõudmine viibis, kuna nappis ratsahobuseid ja varustust, eriti sadulaid.
9.12.1918 andis sõjaminister käsu saata 1. eskadron liinile 1. diviisi ülema käsutusse. Järgmise päeva õhtul sõitiski see Tallinnast välja, koosseisus 6 ohvitseri, 105 ratsaväelast, kuulipildujate rühm kahe Maksimi kuulipildujaga. Eskadroni ülemaks oli leitnant Tammann, kuulipildujate rühma ülemaks rittmeister Kovit.
24. detsembriks oli 2., 3. ja 4. eskadron, kuulipildujate ja sidekomandode formeerimine lõpetatud: vajalik arv mehi ja hobuseid oli koos, samuti varustus. Samal päeval tuli kindral Johan Laidonerilt käsk liinile sõita.
E. Kramm kirjutab ajakirjas Sõdur nr 44/45 (1927):
„25. detsembril (Jõulu esimesel pühal) kell 6 õhtul algas Kopli vaksalis laadimine. Polgu kokkukogumine ärasõiduks oli Narva maantee ja Epinatjevi tän. nurgal (siin asus ka polgu staap). Orkester ees, liikus polk määratuma rahvahulga saatel läbi linna.
Orkester, mis täies koosseisus „Estonia“ teatrist polku üle oli tulnud, liikus polgu ees jala, sest moosekandid oleks end tundnud arvatavasti veel „ebamugavalt“ hobuste seljas, aga teiseks ei võinud eskadronist neile hobuseid anda ja eskadroni mehi jalgsi vaksali saata. Laadimine vagunitesse läks igapidi ladusasti ja kestis kõigest paar tundi. Mitmesugustel põhjustel pääseti välja sõitma aga alles peale keskööd.“
Tegevväkke sõitis polgu 2., 3. ja 4. eskadron, kokku 330 ratsanikku, 10 kerget kuulipildujat Lewis, 1 raskekuulipilduja Maksim, sidekomando ja ratsapatarei 2 jalaväesuurtükiga. Tallinna jäi ajutiselt majandusosakond ja töökomando rittmeister Artur Stolzeni juhatusel.
Jaanuaris 1919 tegi sõjavägede ülemjuhataja rittmeister Stolzenile ülesandeks formeerida 2. ratsapolk asukohaga Viljandis.
* * * * *
Tarvidus välisuurtükiväe järele kasvas kiiresti sõjategevus arenedes. Loodi uusi suurtükiväe raske- ja kergepatareisid. Probleeme oli palju: väljaõppinud suurtükiväeohvitsere oli väga vähe, varustust oli napilt ning hobused kannatasid alatoitumise all, samuti polnud hädavajalike tehnilisi vahendeid (binoklid, telefoniaparaadid, mõõtevahendid jms).
Kui vägede taandumise lõpus oli 1. ja 2. diviisis kokku rindel 6 patareid 22 suurtükiga, siis kevadel 1919 oli patareide arv rindel tõusnud 28-ni 94 suurtükiga (neist 28 raskesuurtükid). 1919. aasta kevadel oli moodsaid suurtükke juba 41, neist 13 rasket. Kiirlaskesuurtükid osteti inglastelt.
16.03.191 hakati ülemjuhataja korraldusel Tallinnas 3. raskevälisuurtükiväe divisjoni formeerima. Ülemaks määrati alampolkovnik Martin Terras.
Lahingud lõunarindel nõudsid raskesuurtükiväe suurendamist ka 2. diviisis. Ülemjuhataja käskiski 13.05.1919 kasutada saartel asuva 1. kindluse raskesuurtükiväe divisjoni staapi ja patareisid nr 3 ja 4, et tugevdada 2. diviisi. Loodi veel kolmaski raskepatarei ja mai lõpul oli divisjon Tallinnas valmis rindele minema.
2. kindluse raskesuurtükiväe divisjon Narva all täienes talve jooksul 2 raskepatareiga. Mailõpuks oli divisjonis 5 raskepatareid.
Raskustest hoolimata formeeriti 1919. aasta kevadeks 3 suurtükiväepolku, 2 kindluse raskedivisjoni ja 5 iseseisvat patareid, mis olid relvastatud 102 suurtükiga (17 kergepatareil olid 62 kergesuurtükki ja 14 raskepatareil 40 raskesuurtükki).
* * * * *
Head sirvimist!
Tööriistarealt infonupu alt leiate templijäljendi teksti, ajaloolist taustainfot ja selgitusi piltide kohta.
Näituse toimkond:
Koostaja Eve Aab
Konsultant Ants Linnard, Postimuuseumi Sõprade Seltsi esimees
Fotograaf Arp Karm
Toimetaja Karin Kastehein
Kirjandus
Eesti Vabadussõda 1918–1920. I–II osa. Tallinn: Vabadussõja Ajaloo Komitee, 1937, 1939.
Ajakiri Sõdur 1927 nr 44/45, 51/52.
Ajakiri Merendus 1933 nr 6.
Pihlak, Jaak; Strauss, Mati; Ain, Krillo. Eesti Vabadusristi kavalerid. Kirjastus: Vabadussõja Ajaloo Selts. Viljandi 2016.
Hurt, Vambola; Elmar Ojaste. Eesti. Estonia. Philately & Postal History Handbook. Catalogue. Stockholm, New York: Estonian Philatelic Society, 1986.
6.
![](https://erm.ee/sites/default/files/styles/web_exhibition2/public/_371.jpg?itok=YxIeBnBw)
AUTO ROODU III RÜHM
Inseneriväe organiseerimiseks loodi 21.11.1918 Inseneriväe Valitsus alamleitnant Paul Pentsoni juhatusel. Inseneriväeüksusena moodustati inseneripataljon, ülemaks määrati kapten Voldemar Riiberg. Peale sapööri-, pontooni-, helgiheitjate ja telegraafiüksuste kuulusid pataljoni koosseisu veel lennu- ja autoüksused. Inseneripataljoni autoroodu koondati kõik sõjaministeeriumi veo- ja sõiduautod.
ERM
Inseneriväe organiseerimiseks loodi 21.11.1918 Inseneriväe Valitsus alamleitnant Paul Pentsoni juhatusel. Inseneriväeüksusena moodustati inseneripataljon, ülemaks määrati kapten Voldemar Riiberg. Peale sapööri-, pontooni-, helgiheitjate ja telegraafiüksuste kuulusid pataljoni koosseisu veel lennu- ja autoüksused. Inseneripataljoni autoroodu koondati kõik sõjaministeeriumi veo- ja sõiduautod.
ERM
![](https://erm.ee/sites/default/files/styles/web_exhibition2/public/_379.jpg?itok=2tqOpPqc)
AUTO ROODU II RÜHM
Inseneriväe organiseerimiseks loodi 21.11.1918 Inseneriväe Valitsus alamleitnant Paul Pentsoni juhatusel. Inseneriväeüksusena moodustati inseneripataljon, ülemaks määrati kapten Voldemar Riiberg. Peale sapööri-, pontooni-, helgiheitjate ja telegraafiüksuste kuulusid pataljoni koosseisu veel lennu- ja autoüksused.
ERM
Inseneriväe organiseerimiseks loodi 21.11.1918 Inseneriväe Valitsus alamleitnant Paul Pentsoni juhatusel. Inseneriväeüksusena moodustati inseneripataljon, ülemaks määrati kapten Voldemar Riiberg. Peale sapööri-, pontooni-, helgiheitjate ja telegraafiüksuste kuulusid pataljoni koosseisu veel lennu- ja autoüksused.
ERM
![](https://erm.ee/sites/default/files/styles/web_exhibition2/public/_383.jpg?itok=9liZ4k9Q)
INSENERI BATALJONI AUTO ROOD
Vabadussõja algul puudusid rahvaväes mehaanilised liiklusvahendid, nagu veo- ja sõiduautod ning mootorrattad. Novembri keskpaiku 1919 polnud Ajutisel Valitsuselgi ainsatki sõiduautot. Autode ja mootorrataste rekvisitsioon kuulutati välja valitsuse määrusega 2.12.1918 eeldusel, et need võetakse elanikelt ajutiseks tarvitamiseks. Samas oli üksikuid kodanikke, kes andsid oma sõiduki vabatahtlikult rahvaväele.
ERM
Vabadussõja algul puudusid rahvaväes mehaanilised liiklusvahendid, nagu veo- ja sõiduautod ning mootorrattad. Novembri keskpaiku 1919 polnud Ajutisel Valitsuselgi ainsatki sõiduautot. Autode ja mootorrataste rekvisitsioon kuulutati välja valitsuse määrusega 2.12.1918 eeldusel, et need võetakse elanikelt ajutiseks tarvitamiseks. Samas oli üksikuid kodanikke, kes andsid oma sõiduki vabatahtlikult rahvaväele.
ERM
![](https://erm.ee/sites/default/files/styles/web_exhibition2/public/_005_6.jpg?itok=Qt9QtMFr)
Suurtükipaat TAARA
Peipsi laevastikku kuulusid Vanemuine, Ahti, Tartu, Uku ja Taara. Kõik laevad olid varustatud 1–2 suurtükiga ja kuulipildujatega (kokku 8 suurtükki ja 6 kuulipildujat). Laevastiku tagalabaasiks oli Tartu, operatiivstaabiks Emajõe suudmes asuv Praaga küla.
Suurtükipaat Taara komandör oli mitšman Jaan Riis, meeskond oli 32-liikmeline, sh 3 ohvitseri.
ERM
Peipsi laevastikku kuulusid Vanemuine, Ahti, Tartu, Uku ja Taara. Kõik laevad olid varustatud 1–2 suurtükiga ja kuulipildujatega (kokku 8 suurtükki ja 6 kuulipildujat). Laevastiku tagalabaasiks oli Tartu, operatiivstaabiks Emajõe suudmes asuv Praaga küla.
Suurtükipaat Taara komandör oli mitšman Jaan Riis, meeskond oli 32-liikmeline, sh 3 ohvitseri.
ERM
![](https://erm.ee/sites/default/files/styles/web_exhibition2/public/_1011.jpg?itok=xbnPzAfY)
4. LIIKUWA PARGI KOMANDANT
22.08.1919 nimetati soomusrongide divisjon diviisiks, ülemana jätkas alampolkovnik Karl Parts. Juba 10 päeva varem, 12. augustil oli divisjoni juures väekoondise varustamiseks laskemoonaga formeeritud jalaväediviisi eeskujul liikuv park nr. 4. Soomusrongide diviisi väeosad töötasid selle jalaväediviisi käsutuses, kelle piirkonnas nad tegutsesid.
ERM
22.08.1919 nimetati soomusrongide divisjon diviisiks, ülemana jätkas alampolkovnik Karl Parts. Juba 10 päeva varem, 12. augustil oli divisjoni juures väekoondise varustamiseks laskemoonaga formeeritud jalaväediviisi eeskujul liikuv park nr. 4. Soomusrongide diviisi väeosad töötasid selle jalaväediviisi käsutuses, kelle piirkonnas nad tegutsesid.
ERM
![](https://erm.ee/sites/default/files/styles/web_exhibition2/public/_1001.jpg?itok=GBWoXE5h)
- 1. Kindluse Raske Suurtükiwäe Diwisjon
1. Kindluse raskesuurtükiväe divisjoni ülem oli alamkapten Eduard-Voldemar Aindt.
ERM